58 e. Kr. Den romerske provins Lusitanien
Netop hvad der er galt med denne provins. Ingen gæstfrihed.
Hvis man ikke må prøve varerne...
...hvordan kan man så vide, om man vil købe dem?
Vi vil dig intet ondt. Vi blev sendt hertil for at beskytte dig.
At du løb væk fra os, må betyde, at du skjuler noget.
Gemmer du noget? Vi skal måske visitere dig.
I satans romere kan tage hjem.
På grund af folk som dig er vi nødt til at være her.
Folk, der ikke respekterer Roms autoritet.
Må dine børn blive ædt af vildsvin.
Romere!
Er du hendes kæreste? Du ligner snarere hendes søster.
Jeg sagde jo, at denne by ville være interessant.
Du bør måske sige, at du gerne vil være hos. Han burde passe sig selv.
Det der er ikke sportsmandsagtigt.
Du burde overveje at gå en anden vej, min ven.
Du må hellere gå.
Et råd. Man kan ikke altid stole på forsynet.
Man bør ikke indlede en kamp, hvis man ikke kan vinde.
"Ikke vinde?"
Folk, der ligger blødende omringet af soldater, plejer ikke at vinde.
- Men du taber ikke. - Nej.
Ikke i dag.
- Hvem er du? - Det spiller ingen rolle.
Er du soldat? En tidligere gladiator?
Kan du træne mig til at gøre, hvad du gjorde? Til kamp?
Vil du leve i fred, må du tilgive dine plageånder.
Tilgive romerne kan jeg aldrig gøre.
Lusitianien er langt væk fra Rom, men de styrer os, og de er overalt.
Kan du ikke acceptere det, bliver dit liv hårdt. Jeg kan ikke hjælpe dig.
Kom til sagen, Kaeso.
- Folk blev uenige. - Ja, jeg håber ikke, I var enige.
Det var et almindeligt slagsmål i en taverna. De afreagerede.
Må jeg spørge, hvorfor I var uenige?
Det er ikke din tid værd.
Det var en kvinde. Det var en æressag.
Jeg har ikke modtaget nogen rapport om en hændelse.
Stedet er temmelig afsides. Vi burde ikke være redet dertil.
Nej, det burde I ikke!
Vi uddelte mere, end vi tog imod. Det kan jeg forsikre dig.
Vi blev overmandet.
- Men vi vandt. - Det vil jeg håbe.
Vi kan ikke have, at lokalbefolkningen tror, at mændene er svage.
De fik ikke det indtryk. Det kan jeg forsikre dig.
Du kan gå.
Kan jeg laste Rom for kvaliteten af soldaterne i vores garnison?
Passer kuren ikke til sygdommen?
Det er muligt.
Vi er langt fra Rom. Men er det ikke en fejltagelse-
- at lade kejserdømmet sikres af så svage, udisciplinerede tropper?
En mindre erfaren ville sige "Styrk disciplinen, vær strengere."
Men jeg siger dig, at det ikke går. Rom må sende bedre tropper.
Jeg har anmodet om det gentagne gange, på dine vegne.
Det ved jeg. Roms tavshed er et klart svar.
- Nero holder sig beskæftiget. - Med konkubiner, spil og orgier.
En gave måske? Tribut fra vores provins, som minder Rom om vores værdi.
Hvad har vi her, som Rom ikke allerede har?
Kork. Og så tæt på havet har vi madvarer, som Rom kun kan drømme om.
Det vedrører ikke Nero.
Denne Kaeso og striden om kvinden giver mig en idé.
Vi sender kvinder!
Friske konkubiner til Nero.
Vi kan sikkert finde nogle blandt lokalbefolkningen, som behager ham.
Urørte, ufordærvede.
Ville det ikke gøre lokalbefolkningen oprørt?
Vi vælger dem blandt de fattige og betaler dem godt, så går det bedre.
Jaså.
Hvis vores gave glæder Nero, bliver han mere villig til at sende bedre folk.
Kan du vise dig på sådan et fint sted i den tilstand, Adrian?
Tja, jeg har en undskyldning. Hvad er din, Caius?
- Har du ligget med fårene igen? - Jeg har et arbejde, i det mindste.
Jeg har større ambitioner end at overleve.
- Jaså? Sådan som du ser ud? - Det var nok hans søster, Lucia.
Hvis hun have gjort det, ville mine sår være meget værre.
Du har drukket for meget.
I vil finde, hvad I søger efter, i landsbyen nede ad floden.
De kom direkte fra Azorerne. Flygtninge. Du kan få, hvem du vil.
Skal vi ordne det, eller gø dine drenge det?
I bliver godt betalt, hvis I er diskrete.
Ja, ingen kommer til mig for at få en forestilling.
Til omkostninger. Resten når du leverer.
- De skal være konkubiner hos Nero. - Sådan bliver det.
Dårlige nyheder.
Sergius og romerne planlægger noget. Vi må stoppe dem.
- I går mødte jeg en lejesoldat. - Vi kan selv klare det, Adrian.
Nej, han er ikke en almindelige lejesoldat. Jeg skal bruge penge.
Hvor er du?
- Undskyld, skal jeg hjælpe dig? - Jeg har ikke råd.
Jeg vil ikke have penge, kun have en at tale med.
Jeg leder efter nogen. Ikke så ung, men ikke så gammel som dig.
En robust mand. Han har en stav, men behøver den nok ikke.
Det er muligt. Folk bor her, fordi de vil være i fred.
Jeg vil kun takke ham, og tilbyde ham et job.
- Han bor deroppe. - Tak.
Du tror måske, at vi mødes tilfældigt, men det er det ikke.
Så du forlod byen for tryggere områder.
Desværre ikke.
Jeg vil ikke træne dig. Det fører kun til smerte.
- Jeg vil tilbyde dig et job. - Nej tak.
Du har ikke hørt mit tilbud.
Når en mand, som ser fattig ud, tilbyder arbejde, bør man ikke lytte.
Hør, hvad jeg vil sige.
De vil tage kvinder for at give Nero konkubiner.
De vælger det ikke frit, og de er ikke født som slaver.
De bliver bortført, og det kan jeg tolerere.
Vil du hjælpe mig med at stoppe den forbrydelse?
Griber man ind i alle uretfærdigheder i verden, må man kæmpe dag og nat-
-til ens hjerte bliver sort som kul.
- Man bør passe sig selv. - Er uskyldiges lidelse dig ligegyldig?
Så hvad er din plan for at stoppe det?
Det skulle ikke kun være mig, men en kadre af ligesindede.
De ville snart blive korsfæstet i byens udkanter.
Hvorfor hjalp du mig så før?
Jeg gjorde det ikke for din skyld.
Gå nu.
Du burde overveje at anvende tilgivelsens princip.
Herre. Jeg ved, at jeg ikke altid har valgt retfærdighedens vej.
Jeg har syndet.
Men du har altid vist mig vejen.
Nu beder jeg om din vejledning endnu en gang.
Efter at arbejdet i Calixto var slut, har jeg søgt tegn fra dig.
- Hvad hedder du? - Melina.
Læs dem på.
Godt. Åbn kærren.
Sådan. Det er nok.
Det tager mindst en uge at køre til Rom.
Madrationerne rækker ikke til flere.
Det er jeres folk.
Hurtigt! Del jer!
Det gik jo udmærket.
Jeg tror, din gave bliver værdsat.
Jeg har et spørgsmål til dig, Cyprian.
Hvordan kendte de, der forsøgte at blande sig, til operationen?
De var vel fra flygtningelejren.
Var de det?
Noget sagde mig, at de forsøgte at sabotere operationen.
De forsøger bare at beskytte deres nære og kære.
Hvis der er et organiseret oprør i regionen, vil jeg vide det.
Det forekommer mig usandsynligt. Men jeg vil undersøge sagen.
Gør det.
- Romerne... De har taget... - Ja, jeg har været i lejren.
- Jeg vil tage med dig. - Hvis du er parat til at dø, så kom.
- Hvilke våben har du? - Min kniv.
Brug den kun som en sidste udvej. Fanger de dig, kan du begå selvmord.
- Man bør ikke dræbe romere. - Har du set, hvad de gør?
Dræber du en, jager hele legionen dig.
Skad dem, ydmyg dem, så overlever man måske.
Stands kærren.
Gør, som jeg siger, ellers smider jeg dig af.
- Du er forrykt. - Det har jeg aldrig benægtet.
Så det er din lejesoldat.
Han er meget mere værd, end vi kan betale.
Der er klar bane.
Kom.
Godt?
I er ikke i sikkerhed her længere.
Har I et sted, I kan tage hen?
Ja.
Pak jeres ting og rejs væk, inden de vender tilbage.
I burde alle forlade provinsen snart.
Romerne vil forfølge os. Det er et spørgsmål om tid.
Og hvor skal vi tage hen? Det her er vores hjem.
Jeg er født her. Vi er herfra, det er de ikke. Vi vil ikke flytte.
Det er bedre at indstille kampen. I dør, hvis I fortsætter med at slås.
Måske, men jeg får min hævn.
Du har kampglød, men du kan ikke stille noget op mod romerske soldater.
De sender en styrke hertil for at hævne denne hændelse.
- De vil få deres hævn. - Jeg er ligeglad med, om jeg dør.
- Jeg holder aldrig op med at kæmpe. - Adrian...
De varme kropsvæsker styrer ham. Sådan har det altid været.
Men han har gjort meget for os.
Vi er frie mænd, men vores status er kun lidt højere end slavers.
Adrian førte os sammen. Han inspirerede os med en idé.
At en dag ville romerne ikke herske længere.
Det betyder noget fra en, der har overvundet så meget.
- Hvordan det? - Adrian er forældreløs.
Hans far døde, da han var lille. Hans mor opfostrede ham alene.
Hun havde Adrian og en pige, Lucia.
En dag, da romerne kom til byen, ville de tage hans mor som trofæ.
Da hun nægtede, blev de vrede.
De mishandlede hende til døde. Adrian var kun en dreng.
Siden da har han taget sig af sin søster alene.
Derfor hader Adrian romerne. Og alle, der udnytter vores folk.
Hvor bor Adrian?
Lad hende være! Hun har intet med det her at gøre!
Det er muligt.
Lad hende gå, så følger jeg frivilligt med.
Ja, du kommer med os.
Og det gør hun også.
Du skal til Neros palads. Takket være dig.
Legionærer!
I er en skændsel!
Sænk jeres sværd og vend tilbage til jeres kaserne.
Tilbage til kasernen? Fint.
Jeg arbejdede på galejer i tre år. Og seks år på arenaerne.
Jeg har dræbt på måder, du slet ikke kan forestille dig.
Hvis du ikke går nu, vil jeg lemlæste dig.
Og så vil jeg finde din familie og dræbe dem i søvne.
Når jeg har gjort det, kommer jeg og dræber dig.
Så tænk dig om, inden du vælger dit næste træk.
- Hvem er du? - For dig er jeg ingen.
Glem alt, du ved om mig. Og glem dette sted.
- Jeg havde alt under kontrol. - Ja, det så jeg.
Tak.
Du ser, at min bror er lige så ydmyg, som han er vis.
Tja, han har en vis slags mod.
Jeg hedder Lucia Bardilo.
Jeg er Judah Ben-Hur.
Den Ben-Hur, der byggede Calixto-katakomberne i Rom?
Vores mor besøgte dem.
Er du Judah Ben-Hur?
Hvordan havnede du i Lusitanien?
Held og guddommeligt forsyn.
Inden mine rigdomme svandt ind, færdiggjorde vi katakomberne.
Det er jeg taknemmelig for.
Men så kom en tyfussmitte fra Tiberen.
Mange døde.
Blandt andet min kone og børn.
Da jeg havde begravet dem, tog jeg mine heste og rejste rundt i riget.
Sådan havnede jeg her. Ingen ville mig noget ondt.
Jeg troede, jeg skulle leve her i fred.
- Jeg er ked af, at jeg inddrog dig. - Det var mit valg.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. Tak.
Tak mig ikke. Tak din ven Caius.
Det var ham, der sagde, hvor du bor.
Jeg kom ikke for at redde dig fra romere.
Jeg vil alligevel gerne træne dig og dine brødre.
- Men på visse betingelser. - Naturligvis.
Er du villig til at gøre alt for at stoppe romerne?
At dø?
Ja.
Så vil jeg træne jer begge.
Når vi først er begyndt, er der ingen vej tilbage.
Så I skal kunne klare jer selv. Er I med på det, kan vi fortsætte.
Pak nu jeres ejendele.
Cæsar blev fordrevet fra Britannien af krigere på stridsvogne.
Ja, en glemt taktik.
Stridsvogne bruges meget i arenaer, men i felten er det kavaleri, der gælder.
Jeg har læst, at der var to krigere i dem.
En kusk, og en med armene frie, som ofte sprang ud og kæmpede til fods-
- og så hoppede op igen, inden modstanderen nåede at angribe.
Hun læser meget.
Kan du lære mig at køre stridsvogn?
Jeg kan ride.
- Inden mor døde, havde vi mange heste. - Hun er en dygtig rytter.
Jeg kan bruge en bue og en slynge.
Mange ryper og egern blev fældet af hendes pile.
At jage med bue er ikke det samme som at kæmpe med bue.
Kan du skyde på et menneske?
Hvis det er en romer, gør jeg det gerne.
I har samme resurser som alle modstandere.
To arme, to ben, og et hoved til at styre dem med.
Hvis I klarer jer godt, beholder I alle de resurser-
- selv om jeres modstandere gerne vil tage dem fra jer.
Adrian, træd frem.
Angrib mig.
Jeres mål er ikke at reagere på fjendens træk.
Jeres mål er at forudse deres bevægelser.
Godt.
Hvis man anvender sværd eller andre våben med klinger-
- er der et begrænset antal bevægelser, man kan lave.
Hvis man studerer, hvordan angreb begynder, kan man imødegå dem.
Angrib mig.
Iagttager man fjenden, kan man forudse deres træk og slå kontra.
Iagttag, forudse, slå kontra.
Ellers er man i defensiven.
Så kommer ens kontraslag ud af balance.
I skal lære finterne for alle våben og hvordan man slår kontra.
Del jer op i par.
Vi begynder med et lige stød.
Siger du, at du ikke kunne finde de ansvarlige?
Ja. Det stemmer.
Hvad mon deres motiv var?
Det ved jeg ikke.
Cyprian, du har kilder her.
Er det en engangsforeteelse eller et tegn på et større oprør?
Der er en vis modstand blandt folket.
Jeg vil ikke kalde det organiseret. Det er vist personligt.
- Personligt? En krænkelse af mig? - Jeg tror...
Åh, klap i! Bliv på kasernen, til du bliver tilkaldt.
Ikke personligt, men man var imod, at kvinderne blev taget til konkubiner.
Den slags episoder kan ikke tolereres.
Kan Roms lov trodses, begynder de at tænke på oprør.
Vores repressalier skal komme straks og være skånselsløse.
Vores prøve er, hvordan vi anvender denne krænkelse til vores fordel.
Tropperne her er værdiløse i den slags situationer.
Hvad gør man, når kniven er sløv, Cyprian?
Hvæsser den.
Ja, men er stålet dårligt, bliver den hurtigt sløv igen.
Vi skal have nye knive.
Hvor finder man den slags knive?
Krigen ved Kartago er ved at ebbe ud, så mange gode lejesvende søger job.
Jeg tror ikke, vi skal lede længe for at finde vores nye knive.
Atticus, veteran i 10. legion. Gjorde tjeneste i Gallien.
- Nu fri til at udøve et givende job. - Var du gladiator?
Jeg blev trænet ved Ludus Magnus i Rom, og vandt min frihed.
Derefter tog meldte jeg mig til 10. legion.
Fik du en ærefuld afsked?
Det var en ære at kæmpe sammen med de mange, som døde i den 10.
At leve, når så mange døde, fik mig til at tænke på mit livsmål.
Og fandt du dette mål i livet?
Ja, at samle mine brødre og søstre, så de kan tjene Rom.
Jeg forstår. Jeg takker dig, Atticus.
- Laquearius. - Du behøver ikke sige alle navnene.
Vi har alle været i arenaen.
- Er du zagart? - Ja, herre. Jeg er fra Zagros.
- Jeg kæmpede og vandt i Rom. - Kan du vise mig hvordan?
En frivillig?
Tak. Du kan slutte dig til os.
Dette er Tauri fra Dacia.
En skyter?
Kan han tale?
Ikke så vidt vi ved. Men han forstår, og hans økse taler højt nok.
Er han døv?
Nej, det menes, at han så så frygtelige ting i sin ungdom-
- da hans by blev plyndret, at han mistede evnen til at tale.
Og han bærer ikke nag til romerne?
Det var ikke romere. Det var budinerne.
Jaså, de uslinge.
Han hjalp Rom med at drive dem tilbage-
- til den mørke skov, hvor de rådner og fortæres.
Der er ikke mange andre, jeg ville bede passe på mig.
Velkommen, skyte.
Og hvem kan du være?
Jeg er Veleda Araeo.
Jeg blev trænet på Collegia Iuvenum i Rom til at blive gladiatrix.
Var du slave?
Jeg er en fri kvinde, datter af Quillius Araeo, gladiator i Rom.
Var du en venatore? Dræbte du dyr i arenajagter?
- Ja. Jeg kæmpede også i arenaen. - Mod kvindelige gladiatorer?
- Det plejer man. - Du har vel kæmpet mod mænd?
Det er plejer man ikke i arenaen.
Jeg kæmpede med Lucius Caedicius' garnison i Teutoburgerskoven.
Jeg stod side ved side med centurionen.
Jeg er ikke sikker, men jeg tror, at de fleste af dem var mænd.
Da fæstningen faldt, var hun en af dem, der blev og kæmpede-
- for at gøre det muligt for legionen at flygte.
Det var en mørk dag for kejserriget. Du har hædret Rom.
Lykken har tilsmilet os, Cyprian.
Dette er Braga.
Den sidste Gallaeci, som kæmpede så godt, at hun fik lov til at leve-
- på den betingelse, at hun kæmpede i arenaerne i Rom.
Den galliske ånd er velkendt på disse kanter.
Måske en demonstration med kasteknive?
- Er de en tradition blandt dit folk? - Nej, herre.
- Jeg har aldrig set noget lignende. - Jeg har selv fremstillet dem.
Imponerende.
Velkommen til vores kadre, Braga.
Dette er Khutu.
Hun tilhører Xiongnu-klanen, en stor stamme med bueskytter og ryttere-
- som strejfer om på den store steppe øst for kejserriget.
Hvad synes du om at være her ved havet så langt hjemmefra?
Mænd her bløder og dør på en måde-
- som overgår mænd fra min hjemegn.
- Hvordan det? - Jeg vil ikke kalde dem svage.
Men et liv indendørs væk fra vinden og himlen-
- gør, at de falder hurtigere til jorden.
Velkommen, Khutu.
Herre, jeg vil ikke være uhøflig-
- men vi søger soldater, ikke underholdere til arenaer.
Cyprian, jeg værdsætter dine råd. Men du viser din manglende erfaring.
I mange afsides provinser kæmper kvinderne sammen med mændene.
Den slags krigeres tapre natur har mange skrevet om.
Hvis Atticus står inden for dem uden forbehold, er det nok for mig.
Som du vil.
I skal samles ved 17. legions kaserne ved daggry.
- Der får I jeres instruktioner. - Tak.
- Jeg ville ikke være uhøflig. - Jeg påskønner, at du taler frit.
Så lad mig stille et spørgsmål.
Hvilken metode ville du anvende for at fjerne dem, der besværer os?
Jeg ville finde Sergius.
Nogen, han har under sig, må have afsløret vores plan.
Den bedste måde at forudse folks reaktioner på-
- er at se, hvordan de har reageret tidligere.
Med det i tankerne foreslår jeg en anden strategi.
En hvor det ikke spiller nogen rolle, hvis læber forrådte os.
Som faktisk kan have gavn af lækager.
I arenaer er kvinder blevet stillet over for dyr og andre kvinder-
- men i en rigtig kamp er der ikke den slags regler.
Din modstanders størrelse skal tages alvorligt. Rækkevidde er en fordel-
- men med hurtighed og smidighed kan man overvinde en større modstander.
Vid, hvor du skal støde. Vær vågen, så du tager chancen, når den kommer.
Anvend dine modstanderes vægt og hastighed mod dem.
Bedre.
Højrestød.
Venstreudfald.
Højreudfald.
Uppercut.
Slag nedad.
Godt. Og hurtigere.
Lige stød.
Venstreudfald.
Højre side.
Uppercut.
Slag nedad.
Glimrende. Nu bytter vi roller.
Jeg er parat til angribe romerne som en illyrisk vildhund mod en hare.
- Du taler som en trakier, Aurelia. - Jeg vil drikke romersk blod.
Stil jer på række!
Er I parate til at møde romerne?
Parat?
Lad os se det.
Er du parat?
Parat?
Nej?
Tror man, at man mestrer noget, er man ikke længere mester.
Så er man en tåbe.
En vis mand kender sine begrænsninger-
- og vælger ikke kampe, som han har ringe chance for at vinde.
Tænk på det.
Hvordan klarer vi os? Overgå vi dine forventninger?
Hvis man kunne dræbe med spøg, ville du være en mester.
Tro mig, jeg har forsøgt. Det er lige så ineffektivt.
Du har to ting, der taler for dig. Du er ung, og du er målrettet.
Men du er stædig og hurtig til at fare i kamp.
- Du skal lære kontrol. - Hvornår er vi parate til at kæmpe?
Efter to eller tre års vedvarende træning.
Så overlever du måske et møde med soldater som dem, de har her.
Og de er ikke erfarne veteraner. Hvis du mødte en soldat fra Rom-
- en, der har deltaget i kampagner eller med baggrund som gladiator-
- ville din chance for at overleve hurtigt blive mindre.
Jeg har ikke tid til at gemme mig i skoven.
Angriber I nu, bliver kampen kun blive husket for, hvor kort den var.
Men du sagde ikke, hvem der ville vinde.
Hvorfor har du så travlt med at dø?
Skal jeg styres af romerne, kan jeg lige så godt være død.
Lær mig at styre en stridsvogn.
Lær det grundlæggende først.
Derefter begynder vi med kamp til hest.
Saml dine mænd og dine lejesoldater.
Giv mig en time. Jeg giver dig, hvad du har brug for.
Ikke meget. Romerne tog de fleste våben, da de erobrede os.
Iberisk stål.
Romersk stål, grundlaget for deres imperium.
Det anvendes til deres sværd og naglerne i deres befæstninger.
Hemmeligheden bag romersk hærdet stål lod dem erobre så mange.
Min far arbejdede i marmorminerne, til han døde af det.
Mange af sværdene blev smedet der.
Våben som disse bør anvendes som en sidste udvej.
Det er derfor, vi træner, for at dræbe romere.
Nej, I har lært, hvordan man overlever.
Adrian!
Romerne er i landsbyen. De samler folk ved muren.
De jager dem, der greb ind mod angrebet på lejren.
Bliv her, alle I. Hvis I vil leve, så tag ikke med.
- Men de er mit folk! - Du er ikke parat.
Lucia, bliv her.
- Det er mig, I søger. - Var kun du ansvarlig?
Jeg hyrede nogle lejesvende. De var dårlige og er ikke hos mig længere.
Du ved vel, at din forbrydelse straffes med døden?
Jeg håbede, jeg ville blive belønnet en villa på Cypern-
-men jeg kender ikke til romersk lov.
Gode herre...
Jeg foreslår, at vi sparer Rom for udgifterne til en rettergang.
Og den langtrukne proces...
...her i vores provins. Jeg foreslår, at sagen afgøres med sværd.
- Det er ukonventionelt, herre. - Stille.
- Men han er ubevæbnet. - Det er hans egen fejl.
Fortsæt. Gør det af med ham.
Som du ønsker.
- Jeg sagde, I skulle blive der. - Vær glad for, at vi ikke gjorde det.
Hvis du vil leve, så gå nu.
Du bliver dræbt.
Det er muligt, men hvis vi alle dør, hvem skal så fortsætte kampen?
Vi trækker os tilbage til kasernen. Og samle forstærkning.
Det er klogt. Jeg angriber dem, mens Kaeso trækker sig.
- Gå til side. - Vi trækker os ikke.
Bliv du, men vores legatus skal tilbage og behandles.
Jeg har set mange sår. Det ser ikke livstruende ud. Vi bliver her.
Vil du ignorere en direkte ordre fra en romersk officer?
Hvis det bliver kendt, at vi blev besejret af en mand og en flok børn-
- hvor tit får jeg så nye opgaver? Vi bliver her, og vi vil vinde.
Sende et sendebud til kasernen. Vi bliver og kæmper.
Det er ikke værd at miste alt for et liv.
Jeg vil blive og kæmpe.
Tænk på din søster.
Caius!
Gå. Bring ham i sikkerhed.
- Ellers døde din ven forgæves. - Nej! Jeg kan blive og slås.
Din død her vil ikke blive husket. Gå nu!
Gå! Gå!
Henret ham.
Hvad hedder du?
Hvilken rolle spiller det for dig?
Kroppen kan dø, men navnet kan leve videre. Giv mig dit navn.
Mit navn er Judah Ben-Hur.
- Hvad venter I på? Henret ham! - Det navn er værdifuldt i Rom.
Så tag navnet! Giv mig hans hoved!
Denne mand skal ikke henrettes i dag.
Vover du at trodse mig?
Denne mand er meget mere værd levende end død.
Få ham tilbage til arenaerne, så tjener vi ti gange mere end nu.
Jeg henretter manden selv.
Jeg kom ikke hertil for at udgyde romersk blod-
- men bliver der udgydt mere blod, vil noget af det være romersk.
Jeg får dig henrettet for det her.
Du er en af mange, som har sagt sådan.
Det her er ulydighed. Hvordan skal jeg acceptere...
Hør på mig, herre. Forsigtighed kan være bedst nu.
Bliver vi ikke æret mere i Rom, hvis vi sender fangen til arenaen-
- hvor hans død kan leve op til hans ry?
Måske, men hvis vi lader dem rejse, hvem tager sig så af oprørerne?
Undskyld, herre, men jeg ved, at disse oprørere knap nok er mænd.
Kaeso, når din mening er ønsket, vil jeg bede om den.
I blev hyret til at udrydde disse oprørere, med alle midler.
At indfange en, mens mange flygtede, er ikke et fuldbyrdet opgave.
Du fanger dem nemt med tanke på, hvordan de kæmpede i dag.
Han er den eneste, der er værd at fange.
Vi kan fange disse skurke på kort tid. Men der kan være en måde-
- som lader Atticus føre Ben-Hur til Rom og samtidigt lokker de andre frem.
- Hvis jeg må være så fri. - Fortsæt.
Lad Atticus føre Ben-Hur på en stor vej, set af mange, når han rejser.
Så får Ben-Hurs medhjælpere det at vide.
Vi kan lave et baghold på vejen og overraske dem.
Udmærket.
Rejs dig.
Hvilket er det svageste af kønnene?
Er det jorden, som afgrøden vokser i-
-eller det, som kun sår frøet?
Er det ikke et sværere job at passe og pleje frøet til høst-
-end at lægge et enkelt frø i mulden?
Jeg tror, at din muld har set mange frø.
Hvis dine frugter skal blive hængende, Dio, så må du hellere tie.
Tak, Atticus. Jeg vil helst ikke gøre mine klinger beskidte.
Hvad talte vi om? Ja, det svagere køn.
Khutu, ved du, hvem han er?
En, som guderne ikke bifalder.
Og du, Veleda?
Jeg ved det ikke, og jeg er ligeglad.
I Rom får vi en anden reaktion på navnet Ben-Hur.
Hvad tror du?
I gamle dage var dit navn kendt fra Judæa til Hispania.
Jeg tror, at i Rom vil mange nyde din død i arenaen.
Måske vil skæbnen lade dig leve. Det er op til guderne.
Eller skal jeg sige Gud i dit tilfælde? Du følger jo den nye religion.
Lad mig spørger dig, hvor er din Gud nu?
Kan du ikke tale? Vejen til Rom er lang og udmattende.
Vis lidt taknemmelighed. Underhold os med nogle gamle fortællinger.
Var du ikke en galejslave, som kæmpede mod makedonierne til sidste mand?
Er det ikke Ben-Hurs fortælling?
Den, der reddede den romerske konsul, og blev hans adoptivsøn?
Kørte i stridsvogne i Rom i den blodige arena?
Kan du ikke tale?
Jeg kunne have hugget hovedet af dig, som ham tåben befalede.
En med dine evner bliver måske værdsat i Rom. Alt er muligt.
Hvad siger du, gamle mand?
Hvad er det, du grubler så alvorligt over?
Beder du til din Gud om en hurtig død?
Han beder om ro.
Hvad med romernes baghold? Vil de ikke stjæle vores bytte?
Svaret er enkelt. Vi tager en anden rute. Romerne vil aldrig finde os.
Caius, Caius, se på mig! Se på mig!
Det her vil gøre ondt.
1, 2, 3...
Hold den presset ned.
Tag sig af ham. Sig til Lucia, at jeg elsker hende.
- Du kan snart sige det selv. - Vær stærk.
Du skal nok klare dig, Caius.
Jeg troede ikke, at jeg skulle dø så langt fra Rom.
- Sig ikke sådan, herre. - Du må forstå, Cyprian...
Lov mig en ting.
Bring min aske til Rom.
Det vil jeg sørge for, herre.
Du spurgte tidligere, hvad jeg tænkte på.
Jeg tænkte på, om det var acceptabelt at tage et liv igen.
Jeg er nysgerrig efter dit svar.
Jeg besluttede mig for, at jeg kunne tage et liv-
- hvis jeg lod den, hvis liv jeg ville tage, træffe beslutningen.
Hvis du vil leve, så løslad mig og forlad dette sted.
Hvis du foretrækker at dø, så bliv her.
Valget er dit.
Det er storsindet af dig.
Hvis du ikke var så værdifuld, ville jeg partere her og nu.
Så du har truffet dit valg?
Tauri, bliv her. Bevogt Ben-Hur.
Alle andre, kom med mig!
Skal vi stadig fange ham levende?
Nej.
Giv mig dem.
- Hestene er vendt forkert! - Det ser da rigtigt ud.
Den skal være venstre, og den højre!
- Er det alvorligt? - Bare vi ikke skal dreje skarpt!
- Hvornår har heste fået sider? - Hvis du havde lyttet...
Jeg lyttede! Jeg husker intet om heste, der har sider!
- Jeg sagde, du ikke skulle blande dig! - Tja, det er lidt for sent nu!
- Og en tak ville være rart! - Tak!
- Hvor mange? - Tre, nærmer sig hurtigt.
Ikke endnu! Vent, til de er inden for rækkevidde.
Gå! Efter dem!
Den kvinde kan ikke betyde noget for dig, når du så gerne vil se hende død.
Ønsker du, at hun skal leve, så vær klog. Aflever dine våben.
Ingen af jer er noget værd. Jeg er ude efter Ben-Hur.
Hvis jeg skulle give dig Ben-Hur, ville jeg alligevel blive dræbt.
Det må blive sådan her.
Hvad er dit navn?
Atti...
Sig det til roeren.
Tryk den her mod såret.
Vil hun overleve?
Det afhænger af hende.
Er du virkelig Ben-Hur?
Jeg tager med jer, hvis jeg skal.
Lad dem i fred.
Der er udgydt nok blod i dag.
Vær stille.
Jeg er sønnesøn af Quintus Arrius, Roms konsul.
Som dreng underholdt min farfar mig med fortællinger om Ben-Hur.
Den, jeg nød mest, var hvordan Ben-Hur reddede min farfars liv-
- da makedonske pirater sænkede hans galej i Det Store Hav.
Du reddede ham, selv om han var romer.
Du var hans adoptivsøn, ikke sandt?
Det er korrekt.
Så skal du gå i fred.
Du har Cyprian Arrius' ord.
Med en større styrke kan vi knuse romerne.
Når Lucia og Caius er kommet til hægterne-
- kan vi begynde at rekruttere en armé af frie mænd. Træner du dem...
Åben krig mod romerne er ikke noget for mig.
Men hvis du får brug for hjælp en dag, så råb mit navn.
Hvis du råber det højt, vil vi måske mødes igen.
.:: Først på www.hounddawgs.org ::.
Tekster: Ordiovision